Ma kutsun sind hommikusöögile.
Ma ei saa. Ma pean kirikusse minema.
Hästi, aga pärast kirikut?
Kuule, me ei ole sind nii kaua näinud.
Pane see selga, ma ei taha, et su väike laps haigeks jääks.
Väljas on nii külm.
Tule. - Olgu.
Olgu?
Sa tuled?
Jah.
Väga tore.
Kas sa saaksid selle korralikult selga panna? - Muidugi.
Nägemiseni.
Sa oled mulle 5 dollarit võlgu.
Enne kui ta laua taga ei istu, ei võlgne ma sulle midagi.
Temaga toimub midagi. Ma olen mures.
Sa räägid sellest kogu aeg. Ma arvan...
Ma arvan, et sinu emainstinktid löövad välja.
Terves maailmas...
Seal on raamatud ja raamatud ja raamatud seadustest.
Aga terves selles maailmas on tegelikult ainult üks seadus.
Me ei pea kunagi küsima: "Jumal, mida ma tegema pean?"
Sellepärast, et jumal on öelnud, mida teha.
Armastage üksteist.
Sõbrad, see ongi ainuke tõeline seadus.
Armastus on jumal tegutsemas.
Meie Jeesus Kristuse arm, jumala armastus,
Püha Vaimu vennaskond olgu teiega nüüd ja igavesti.
Aamen. - Aamen.
Tere, pr Gruner, soovite abi? - Tänan, kallis.
Minu kord on need haiglasse viia.
Tead, sa oled nägus mees, Lars.
Kus su tüdruk on?
Mul ei olegi.
Kas sa oled gei? - Ei.
Minu lapselaps on gei. Ma tean kõike geidest.
Ma tean, aga mina ei ole gei, seega...
Hästi, ära siis venita sellega. See ei ole hea sulle.
Võta.
Anna see kellelegi toredale. Alustuseks.
Tere, Lars.
Ma arvan... Näeme homme tööl. - Jah, hästi. Nägemist.
Karin, mu vend on 27-aastane, võibolla ta tahab, et teda rahule jäetaks.
Ta ei taha seda. - Tõesti?
Kuidas sa seda nii täpselt tead? - Sest...
Inimesed ei ole sellised.
Seal ta lähebki.
Lars, sa lubasid.
Kas see on normaalne? - Viis dollarit.
Tere hommikut. - Tere hommikut, Cindy.
Kas sul oli tore nädalavahetus?
See uus tüdruk on päris armas, eks?
Sina ja Margo? Mis sa arvad?
Lars, sa pead seda nägema!
Mul ei ole täna hommikul eriti porno jaoks tuju.
See ei ole porno.
Okei, on küll, aga tule vaata, eks?
Meeldib?
Mees, see on kõva. Kui ta kaaluks 56 kilo, siis ta kaalub 56 kilo.
On see tõsi?
Sa saad kõike timmida. Neil on erinevad pead ja...
Osad. Saad ise kujundada oma naise!
Lars. Lars? - Jah.
Nad on anatoomiliselt korrektsed.
Kas sa kavatsed osta?
Looda sa.
Vaata, kui palju nad maksavad. Xbox neelas kogu mu raha.
Hommikust.
Hommikust! - Hei, tere hommikust!
Margo on siin. Hurraa!
Kas sa võiksid kõrvaklapid pähe panna?
Ma mõtlesin, et me oleme ainukesed järve äärest, siis võiks ju ühe autoga käia.
Lars, täna on sinu kord kohvi tuua, sõber.
Õige.
Tead, milles su probleem on, Margo? Sa oled liiga pealetükkiv.
Lihtsalt võta vabalt, mõistad?
Jää vait.
Oota, pea kinni. Pea kinni!
Karin, mida? Mida?
Me tahame, et sa õhtusöögile tuleksid.
Kas sa tuled?
Sa hirmutasid mind.
Vabandust. Vabandust. - Sa hirmutasid mind.
Kullake, vabandust.
Oota.
Ma ei saa. Ma ei saa. - Miks mitte? Ei.
Miks mitte? Lars, me tunneme sinust puudust.
Ma võtsin tööd koju kaasa, seega ma pean... Mul tuleb pahandusi.
Ei, sa ei võtnud. - Kas sa kuulsid seda? Ilmselt on see mu telefon.
Ole nüüd, oota. Oota! Lars, jää seisma. Jää seisma!
Palun? - Mul on teised plaanid.
Ja ma ei saa.
Lars, meil on lõhet ja kirsikooki.
Palun, kas sa laseksid mind lahti? - Ei.
Olgu.
Kas sa rohkem ei jõua süüa? - Jah, see oli oivaline. Tänan.
Ei, ei, sina jää siia. Ei, minu kord on.
Poisid teie rääkige.
Okei... Karin muretseb sinu pärast. Ta arvab, et sul on probleem,
sest sa veedad nii palju aega üksinda.
Minuga on korras. - Seda ütlesin mina ka talle.
Täpselt seda ütlesin mina ka.
Isa oli ka teatud mõttes selline, seega...
Jah, aga ta ei tahtnud kedagi oma lähedale. Siin on erinevus.
See ei ole tõsi.
Hästi, tead ju küll. Jah, võibolla peale ema surma, aga...
Sa ei mäletagi teda enne seda. Nii, et...
Mitte, et sa oleks saanud... Ma tahan lihtsalt öelda...
Karinile ja mulle meeldiks väga, kui sa meile koliksid.
Ei, kõik on korras, tänan. - Pool maja on sinu oma.
Jah, ma tean. Kõik on hästi, tänan.
Lihtsalt pakkusin välja.
Head ööd. Maga hästi. - Head ööd.
Oota. Siin on mõned ülejäägid sulle.
Kas minu tekk on teie käes?
Muidugi, see on... - Ma toon. Võta need.
Tulen kohe tagasi.
See on ilus tekk.
Gus ütles, et ema tegi selle sulle. - Jah.
Siis kui ta oli rase.
Ta pidi sind ikka väga armastama.
Nagu meiegi.
Kas sa oled vihane minu peale? - Kas ta tuleb juba?
Siin see on.
Head ööd. - Tänan. Head ööd.
Mida?
Me rääkisime, temaga on korras.
Kuus nädalat hiljem...
Tere? - Hei, Lars. Karin siin.
Sulle toodi just üks suur kast. See on garaazhis.
Okei, tänan. - Nägemiseni.
Tänan.
See on ilus kampsun.
Hei!
Tule sisse.
Kõik on hästi. Kas Karin saab uksele tulla?
Karin - Jah?
Kallis tule siia. Lars on siin.
Tõesti? - Jah.
Ta teeb just mingit...
See on rasedate naiste jooga.
Ei, see on hea. See on hea, tõesti hea.
Hei. - Tere.
Mis lahti?
Mul on külaline.
Sul on... - Garaazhis?
Praegu? - Jah. - Külaline?
See on suurepärane.
Jah.
See neiu ei ole siit pärit. - Neiu?
Jah.
Oh, mida sa... Mis sa oskad öelda?
Kus sa kohtasid teda?
Internetis. - Jah, tänapäeval teevad seda kõik.
See on tore.
Kuigi ta ei räägi eriti inglise keelt.
Sellest pole midagi. See on sama nagu poistega töö juures. See on väike mure.
Teate, ta on ratastoolis ja seega ma ei taha, et ta end imelikult tunneks.
See ei häiri meid. - Oh, ei.
Ja ma pean tõesti paluma... Ma tean, et see on suur palve.
Jah.
Ta on tõsiselt usklik ning kuna me oleme mõlemad noored
ja vallalised, ei tundu meile õige jääda koos garaazhi.
Ei. Me paneme ta roosasse tuppa. - Ta võib siin magada.
Roosas toas? - Jah, muidugi.
Seal on uued rätikud.
Anna meile lihtsalt pool tundi koristamiseks ja et saaks midagi ahju panna.
Olgu. - Sätime koha valmis.
Jah.
Hästi, hakkame pihta. - Olgu.
See on...
Teie vagad... Sa tead, mida öeldakse.
See on tore.
Näeme natukese aja pärast. - Olgu.
Bianca on misjonär.
Oli misjonär. Muidugi, vabandust.
Nunnad kasvatasid teda.
Aga praegu on ta puhkeaastal, nüüd saab ta maailma näha. Kas pole tore?
Ta on häbelik.
Oled ju.
Kõik on nii uus.
Tema jaoks, eks?
Kas kõhud on tühjad? - Me oleme nälgimas.
Gus, kas sa tuleksid mulle kööki appi?
Kuidas oli? Ma tean.
See paistab pöörane. Ta on hulluks läinud!
Mida me teeme? - Ma ei tea.
Jumal küll. Ma arvan, et peaksime ta haiglasse panema.
Me peame ta haiglasse panema. Mul ei ole selle jaoks raha.
Karin, ma ei suuda seda uskuda. Mu väike vend on täielikult hulluks läinud.
Võta ennast kokku. Gus, tasa, rahune maha. Rahune maha, okei?
Ta räägib nukuga, kallis.
Me peame sellega kuidagi hakkama saama, eks?
Ma ei tea, kuidas me seda teeme. - Mina samuti.
Aga sa pead rahulik olema. Olgu?
Olgu.
Vabandust. - Kõik on hästi.
Karin, Karin! Tema ei hakka sööma!
Te ei usu seda iialgi.
See ajab mind vihaseks.
Bianca on pärit lõuna poolt.
Ta on brasiillane.
Tegelikult poolenisti brasiillane ja poolenisti taanlane.
Ning keegi varastas tema pagasi.
Ja nad varastasid tema ratastooli.
See on kohutav.
Jah. Suudad sa seda uskuda, Gus?
Ma ei suuda seda uskuda. - Just nii.
Igal juhul, see ajab mind marru.
Igatahes...
Ma tahtsin teenet paluda.
Ta ei pane pahaks. Ma luban sulle.
Karin, kas sa laenaksid Biancale riideid? Tal endal ei ole.
Kas sa laenad?
Ma ei usu, et meil on sama suurus, Lars.
Sellest ei ole midagi, Karin, sest
Bianca ei hooli sellistest pealiskaudsetest asjadest.
Muidugi. - Just.
Näed, ma ütlesin sulle.
Tänan.
See oli varem minu ema tuba.
Kui sa tahad midagi, siis Gus ja Karin on üle koridori.
Mina olen garaazhis.
Seda sa tead, mida veel?
Sul on uued rätikud, tänu Karinile.
Lars, ma arvan, et me peaksime nüüd magama minema.
Üks sekund veel.
Ma tahtsin öelda, et mul on nii hea meel, et sa lõpuks siin oled.
Lars, ma... Ma arvan, et nüüd...
Jah. Olgu, head ööd.
Oota! Gusil tuli hea mõte.
Ta on mures Bianca tervise pärast.
Sa ju tead, reisimine, kliimamuutus ja kõik muu.
See on stress, mõistad?
Ma panen homseks aja dr Bermani juurde. Kohe varahommikul.
Me kõik tuleme. - Jah, sa ju mäletad Dagmarit?
Kas sa arvad, et see on hea idee? - Jah. Ma arvan, et me peaksime minema.
See on hea mõte, sest ma kavatsesin nagunii ratastooli ostma minna.
Head ööd. - Head ööd.
Homme näeme.
Jumal küll.
"Päris nukk"
Natasha põgenes Moskvast.
Kus teda sunniti Vene maffiale striptiisi tegema.
Nüüd ta tahab ainult Ameerika meest, keda armastada.
Midori jättis hästi- tasustatud töö Tokios,
sest tema naiselikud vajadused olid rahuldamata.
Tammy jättis kooli pooleli, et liituda rodeoga.
Kas sina oled see kauboi, kes taltsutab selle metsiku mära?
Arst ütleb meile, mida teha.
Aga ta on perearst. Meil on vaja psühholoogi.
Ei, ta on. Ta on samuti ka psühholoog.
Ta ütleb, et nii kaugel põhjas, peab olema mõlemad.
Mida inimesed arvavad?
Me tohi sellepärast muretseda.
Olgu.
Seal töötas minu isa.
Meie isa.
See on raamatukogu. Mul on kaart, sa võid seda laenata, kui soovid.
Tegelikult ma pean nad sinu eest välja võtma. Sa lihtsalt ütle mulle.
Ma ei teagi tegelikult, Gus...
Mis see oli, millega isa tegeles?
Vesi ja elekter.
Ma töötan haridusosakonnas.
Ma tunnen kõigist puudust, aga kodus on nii palju teha.
Ma lähen tagasi, kui laps on piisavalt vana ja sina...
Jah, muidugi. "Reader's Digest",
"Midwest Living" või "Country Home".
Ma oleks ka selle valinud.
Tema vererõhk on madal.
Kas asi on tõsine? - Võib olla. Eks aeg näitab.
Kõik on korras. Arvatavasti on minu oma ka madal.
Ma tahan, et sa tooksid ta iga nädal siia eriravile.
Saad sa seda teha?
Jah. Oled sa kindel, et see on vajalik?
Jah. - Olgu, okei.
Mis sina arvad?
Kui ta nii ütleb, siis me peaksime.
Sa saad aja panna Joanna juures, registratuuris.
Tahaks sind väga tundma õppida, Bianca.
Karin, ma räägin sulle, et tema koht on haiglas.
Ei!
Minu onu Garth läks sellisesse kohta ja ta ei tulnud enam kunagi tagasi.
Aga ta vajab rohkem abi, kui meie suudame pakkuda.
Ma ütlesin, et midagi on valesti, aga sa ei kuulanud.
Tohib?
Kas Lars tuleb endaga toime? Käib ta tööl, peseb, riietab ennast ise.
Siiani küll.
Kas temaga on midagi vägivaldset juhtunud? - Ei, mitte kunagi.
Ta on rahu ise. Ta ei tõsta isegi oma häält kunagi.
Olgu.
Me peame ta terveks tegema. Kas sa saad ta terveks teha?
Ma ei tea, Gus.
Ma ei usu, et ta on psühhopaat või skisofreenik.
Ma ei usu, et viga on geenides või ajukahjustuses.
Mis kurat temaga toimub?
Tundub, et tal on luulud. - Luulud?
Mida kuradit ta teeb luuludega, jumala pärast?
Selle me peamegi välja uurima.
Võimalik on, et see on süvenenud juba mõnda aega.
Ilmselt me ei märganud.
Kas peres on olnud mingeid muutusi viimasel aastal?
Ei, kõik on enam-vähem sama, kui välja arvata, et Karin on rase ja Lars hull.
Teate, see ei ole tingimata halb.
Mida me kutsume vaimuhaiguseks, ei ole alati ainult haigus.
See võib olla suhtlemine või viis midagi selgeks rääkida.
Fantastiline. Millal see läbi saab?
Siis, kui ta seda enam ei vaja.
Kuidas saame meie aidata?
Minge sellega kaasa. - Oh, ei. Ei, see on...
Ei, ei. Ei, ma mõtlen...
Teeselda, et ta on päris? Seda ma ei kavatse teha, ma ei saa. Ma lihtsalt ei tee seda.
Ta on päris. - Noh...
Ta on seal väljas. - Just. Ma saan aru.
Aga ma ei hakka... Teate, ma ei hakka... Ma ei tee seda...
Te ei suuda teda nagunii meelt muutma panna.
Bianca on põhjusega siin linnas. - Õigus, aga...
Siin ei ole tegelikult valikut.
Olgu, me siis teeme seda, ükskõik mida.
Muidugi, jah. Kõik hakkavad tema üle naerma.
Ja teie üle.
Ta armastab lapsi.
Veel kohvi, Lars? - Jah, palun.
Vaata seda naljakat nägu?
Kas Bianca soovib ka?
Jah.
Palun. - Tänan, Karin.
Gus? Ei? Okei.
Muidugi.
Kas sa täna tööle ei lähegi, Gus?
Ma ei tunne ennast hästi. - Oo, ei.
Bianca võib sind aidata. Ta on õppinud õeks.
Ei, ta ei saa. Ta ei ole õppinud õeks, Lars,
sest ta ei ole inimene.
Ta on suur plastmassist asi.
See on hämmastav.
Kas sa kuulsid seda?
Bianca just ütles, et jumal tegi ta inimeste aitamise jaoks.
Kas sa hiljaks ei hakka jääma?
Tööle?
Ma hakkan hiljaks jääma.
Ma pean minema. Hästi. Nägemiseni.
Ma nüüd lähen. - Olgu siis.
Sul on mu töökoha number, Karin? - Jah.
Ma tahtsin sulle öelda, et sa näed täna tõesti ilus välja.
Ma loodan, et su enesetunne paraneb, Gus.
Mina ka. - Ja tänan väga hommikusöögi eest.
Olgu, pean minema, nägemiseni. - Nägemist.
Saad aru, ma pidin üritama.
Mida? Mida? Mida?
See on lihtsalt... Ma ei tea.
See on tõsi. Me oleme ainult endale mõelnud, me oleme, Gus.
See ei ole minu viga.
Mitte minu viga.
Tule, Bianca. Teeme paar kõnet.
Tere, Cindy. Sa oled päris ilus täna.
Tänan. Hr Päikesepaiste...
See on natuke ennatlik.
Aga sa tead, kuidas sellised asjad mind erutavad.
Kus need on? Ma tean, et sina võtsid nad. - Ma ei ole võtnud.
Võtsid küll, kättemaksuks. - Mis puhul?
Selle mänguroti pärast, mis ma su sahtlisse panin.
Ah see. - Lars, kolm minu superkangelaste kuju on kadunud.
Sinu kord on kohvi tuua.
Okei, kuula, Margo, need superkangelased on ülimalt olulised minu jaoks.
Nad maksavad päris palju ja kui ma ei näe kõiki varsti oma laual,
siis sa võid oma kaisukarule öelda, et ta oma seljatagust jälgiks.
Ma panen nad tagasi. Ükshaaval.
Kas sa lähed Cindy peole?
Oh, ei.
Ma lootsin, et sa tuled. Ma loodan, et sa tuleksid.
Olgu, võibolla.
See oleks tore.
Mis sa arvad, kas ma oma tüdruksõbra võin kaasa võtta?
Jah. Ma tulen ka kellegagi.
Ma ei teadnudki, et seksinukud on olemas! Armastuse nukud - nii neid kutsutakse.
Ma nägin erisaadet telekast. - Sa ei tee nalja? Biancal on...
Ta on siis üks nendest tüdrukutest.
Anna andeks.
Ei ole!
Kas tal õde on?
Ma tahaks ka naist, kes ei oskaks rääkida.
See ei ole nii naljakas. See ei ole nii naljakas.
Me ei taha temaga tegemist teha. Ta on 'kuldvasikas'.
Me kõik teame, mis temaga juhtus. - Ta ei pea teda jumalaks.
Nad lihtsalt käivad? - Nendel noortel puudub igasugune tahtejõud!
Ta on lihtsalt haige. Ta on haige.
Teie juurde tulles, me lootsime, et te aitate meil
natuke teed sillutada.
Kui te püüaksite aru saada...
Ta on tore mees. - Me võime ju proovida.
Jumala pärast! - Kah nüüd suur asi!
Sally, sinu nõbu paneb kassidele kleite selga.
Hazel, sinu vennapoeg andis kogu oma raha UFO klubile.
Arnie, kõik teavad, et sinu esimene naine oli kleptomaan.
Ei olnud. - Miks ta siis minu kõrvarõngastega on maetud?
Aitab küll.
Selliseid asju juhtub.
Lars on hea poiss.
Minu peale võite te loota.
Tänan, pr Gruner.
Igatahes, kirikusse ta teda ei too. On nii, reverend Bock?
Küsimus on selles, nagu alati...
Mida Jeesus teeks?
Ma kasutaksin võimalust,
et tervitada kõiki uusi külalisi täna meie kirikus.
Bianca, tore sind näha. Lars, jumal õnnistagu sind.
Tänan teid väga, reverend. - Ole lahke mu kallis.
Need on sulle, Bianca.
Tänan.
See on minu sõber, pr Gruner.
Tal on kena figuur.
Need on ilusad. Nad ei ole päris, seega nad kestavad igavesti. Kas pole tore?
Tere.
Tule tagasi.
Vaata, vaata ette! Nii...
On sul mugav?
Ma toon tooli.
Kas sa saad ta turvavöö kinni panna?
Bianca, Gus paneb su turvavöö kinni.
Pane see ta jalgade peale. Ta saab muidu külma. Tänan.
Tänan, Gus.
Kuhu te lähete?
Üks sekund.
Ta ei tea, sest see on saladus, aga sulle ma võin öelda.
Ta esitab küsimusi kogu aeg ja tahab kõike teada saada minu kohta.
Ma mõtlesin, et viin ta järve äärde.
Kus me mängisime.
Jah. - Sa mäletad? - Jah.
See kõlab toredalt.
Jah. Ma hakkan minema.
Ma tulen. Miks sa karjud?
Gus käis siin kogu aeg oma sõpradega.
Suvel käisid kalal.
Talvel mängisid hokit.
Ära pead ära löö.
Niimoodi. Kõik on hästi.
See oli meie onn. Köis on siin.
Ja redel.
Vaimuhaigus luulud
Sa peaksid nägema, kuidas ma puid lõhun.
Selles olen ma tõesti osav.
Vabandust.
Ma ei jõudnud kauem oodata. Ma tahtsin näha, kuidas tal läheb.
Ta peab peale ravi puhkama. See ei mõju ilma puhkuseta.
Ole mulle seltsiks.
Lars.
Ole mulle seltsiks.
Kas sa tead, mitu seanssi ta peab läbi tegema?
Ei, ma ei tea, see on keeruline haigus, Lars.
Abiks oleks, kui ma teaks tema minevikust rohkem, nagu...
Vanemad... - Nad surid, siis kui ta oli alles tita.
See ei ole õiglane. - Jah, aga...
Ta ei haletse ennast. Ta tahab olla normaalne.
Ning et kõik kohtleksid teda normaalsena.
See on tore. Ma imetlen seda.
Jah, mina ka. Kas see on sinu mees?
Jah, ta on surnud.
Oo ei, mul on kahju.
Kas sul lapsi on? - Ei.
Sa tunned end vist päris üksikuna.
Vahel tunnen end nii üksikuna, et unustan kuupäeva ja kuidas oma nime kirjutada.
Kuidas sinuga on?
Sa oled naljakas.
Mis vahe on luuludel ning hallutsinatsioonidel?
Need on vastavalt vale ettekujutus ja vale tõekspidamine.
Seega, kui põder arvab, et FBI on tal kannul...
DEA. - INS.
IRS, ATF, AAA. - Need oleksid luulud.
Nad ongi meil kannul.
Minu isa ütles mulle, et
puu soojendab sind kolm korda:
Esiteks, kui sa puu maha raiud. Teiseks, kui sa puid lõhud...
Mida me teeme? Miks me seda tema jaoks teeme? - Ah, jäta.
See on naljakas.
On või?
Ma ei tea. Ma ei tea, võibolla ei olegi.
Räägi mulle Karini kohta.
Ma ei tunne teda nii hästi. - Ta on väga tore.
Gusil ja minul on naistega väga vedanud. Ta on väga tore.
Aga ta...
Me ei pea rääkima. Otsi endale midagi lugeda.
Ei, lihtsalt...
Omavahel öeldes? - Muidugi.
Ma olen mures ta pärast.
Ma arvan, et tal on väike probleem.
Oi, äkki sa ei peaks seda mulle rääkima. - Ei, kõik on korras, lihtsalt...
Ma arvan, et see sellepärast, et ta tunneb end ebakindlana.
Ta üritab alati kõiki kallistada.
Tead, mõnele ei meeldi see! Mõnele inimesele ei meeldi, kui teda kallistatakse.
Aga ta ei saa sellest aru. Ta võtab seda isiklikult.
Ja arvab... See teeb talle haiget.
Ma ei tea, mida selles suhtes ette võtta.
Kas sa tead?
Aga mõnikord on see selline rahustus, hoida kedagi oma käte vahel. Kas sa ei arva nii?
Ei. - See on hea tunne ju.
See ei ole hea tunne. See teeb haiget.
Nagu haav või sinikas?
Nagu põletus. Nagu siis, kui sa lähed välja
ja su jalad külmuvad ära ning pärast tuppa tulles jälle üles soojenevad. Niimoodi.
See on peaaegu täpselt sama tunne.
Kas sa tunned nii kõigiga?
Mitte Biancaga.
Aga kõigi teistega küll.
Sa siis ei lase inimestel end puudutada.
Lars, kas seda pole natuke raske vältida?
Mitte eriti, sest mul on kõik need riidekihid.
Ja see aitab. - Vaata...
Me ei saa muuta Karinit.
Aga...
Ma saan aidata sind.
Kõik on hästi.
Valu? - Jah, aga ma kannatan välja.
On kõik korras?
Tänaseks aitab.
Jah, tänan.
Mida?
Jah, kõik on hästi.
See on teaduslikult tõestatud, et kõigi lemmiksõna on nende oma nimi...
Kui sa ütled nende nimesid tihti... Kõik korras?
Siis sa näed, et see teeb nad õnnelikuks.
Olgu.
Jah.
Hr Päikesepaiste, ja tema on kindlasti Bianca. Tere tulemast, tulge sisse.
Mul on saapad jalas, aga mul on kingad kaasas.
Ära muretse selle pärast. Baxter? Baxter, kallis.
Lars, see on minu abikaasa.
Tere, Lars.
Bianca.
Kuidas läheb?
Kas see on mulle, Bianca? Suur tänu!
Kas Baxter võib teile köögist midagi juua tuua?
Lars?
Ma võtan õlut.
Biancale?
Ta ei joo.
Talle ei meeldi, kui mina ka joon, aga ma võtan ainult ühe.
Ma võin teie mantlid ära panna.
See on Margo, see on Bianca.
Tere.
Tere, Bianca.
Hea, et sa selle teate kõigile saatsid, muidu ma oleks segi läinud.
See on nii imelik.
See on hälve. - Imelik tüüp.
Lars?
Vaata neid.
Ta armastab ühte litsakat silikoonkamakat.
Tema nimi on Bianca. - Kas ta seksib temaga?
Selle jaoks ta ongi.
Ma kuulsin, et te kavatsete abielluda. - Jah! - Ei!
Ma võiksin tappa selliste juuste nimel.
Ma lõikaksin siiani. Eest oleksid pikad, tagant lühikesed.
Lars ei lubaks iial neid lõigata. Mehed ja pikad juuksed.
Ma ei hooli.
Nii nagu meeldib temale, meeldib ka mulle.
See on minu masti mees.
Veini tahaks.
Ma toon.
Midagi veel? - Ei, tänan.
Hei, Lars. Bianca - ilus tibi.
Tänan.
Kõige parem on see, et ta ise ka ei tea, kui kuum ta on.
Seda tahetaksegi naistelt.
Nad jäävad sinuga, sest nad ei tea, et võiksid kellegi parema saada.
Saad aru, mis ma räägin?
Kas ta paindub hästi?
Jah.
Kas sul oli lõbus?
Jah.
Ma olen lihtsalt õnnelik.
Nii viitis ta siis aega, jalutades väikesel aasal,
lõigates puude kooresse
ja joonistades peenesse liivasse palju värsse,
mis kõik väljendasid tema kurbust ja mõned ka ühtlasi ülistasid Dulcinead.
Muret tegi talle see, et seal mõnd paigameest ei leidunud, kellele oleks võinud pihtida.
Valus?
Pole hullu.
Pole midagi, kannatan välja.
Sa oled vist päris ärevil, sest laps on tulekul.
Kas sa ei taha onuks saada?
Kas sa ei taha emaks saada? - Ma ei tea.
Jah.
Aga ma ei saa lapsi.
Siis on halvasti.
Tegelikult, Bianca ka ei saa.
Ta ei saa ka lapsi.
Kahju.
Kui ta oli beebi, siis ta ema suri selle ajal.
Sündimise ajal.
Nagu sinu oma.
Te olete paljuski sarnased.
Lars, me oleme palju õppinud...
Sellest ajast. Võimalused on palju paremad.
Jah, aga see võib ikkagi juhtuda. - See on väga ebatõenäoline.
See on haruldane.
Jah, aga võib ikkagi juhtuda.
Lars.
Lihtsalt hinga.
Kõik on korras.
Vabandust.
Vabandust, see on lihtsalt nii ohtlik.
See on nii ohtlik. - Lars, istu.
Pane pea põlvede vahele. Pane pea põlvede vahele. Istu.
Pane oma pea põlvede vahele. Kummarda.
Olgu, olgu.
Vabandust. - Ei ole midagi.
Hinga.
Ma loodan, et neil on mobiiltelefone. Me võiksime ka mobiilid muretseda?
Siis me saaksime igal ajal üksteisele helistada.
Kuidas oleks esmaspäeva ja kolmapäeva pärastlõunatega
ja äkki terve laupäeva?
Jah? Oled kindel? Tore!
Bianca, kas sulle sobib?
Bianca tahab neljapäeva pärastlõunal haiglasse vabatahtlikuks tulla.
Tõesti?
Aga sinu vererõhk?
Mõtle kõigile neile kiilaspäistele lastele. Nad tõesti armastaksid teda.
See on tõsi.
Siit natuke kihilisemaks ja siia väheke tekstuuri.
Ma ei tea, mida te arvate, aga...
Tukk? - Mulle meeldib. - See oleks ilus.
Olete kindlad? Need ei kasva ju tagasi, ega?
Veronica Charles'i raamat "Mille hääl see on?"
Ma kuulen telefoni helisemas.
Hei. - Hei.
Ega tal vist ei lähe paremaks?
Ei, ilmselt mitte.
Ta armastab seda asja...
Terve oma elu ja see kõik on minu süü.
Ei, see ei ole.
Ma ei tea.
Ma lahkusin kodust nii kiiresti kui sain.
Ma ei mõelnud kordagi tema peale. Siis meie kaks
tulime siia tagasi, paksude ja õnnelikena.
Ja tema kolib neetud garaazhi, nagu koer.
Ja ma lasin ka.
Pole ka ime, et ta tellib kihlatu endale kastiga.
Tule siia.
Halloo!
Bianca!
Me oleme üleval.
Mis siin toimub?
See on haigla vabatahtlike banketi jaoks veteranide keskuses.
Kas ta ei ole ilus? - On küll. Ta on väga ilus.
Sellepärast, et...
Me pidime sõnamängu mängima.
Oled sa kindel?
Jah. - Tema päevakava on külmiku peal. Kas sa vaatasid?
Ei vaadanud. Ju ma unustasin.
Palun, kas te jätaksite meid hetkeks üksinda?
Tänan.
Sa oled minu tüdruk! Ma ei pea vaatama ajakava, et su plaanidest teada saada!
Sul on kogu aeg kümme inimest ümber!
Sa ei saa paluda ühtki neist, et nad mulle helistaks?
Nad ei tülitse kunagi.
Mulle ei meeldi tema toon.
Kuula mind nüüd. Biancal on oma elu ka.
Ükski endast lugupidav naine ei hakka sinu pilli järgi tantsima.
Mida varem sa mõistad, seda parem. - Jah?
Jah, sina oled terve päeva tööl, aga mida ta peab tegema?
Sind ootama? Kas sina teeksid seda?
Kas ta üldse paluks sind?
Ta on kogukonnas, aidates vähem õnnelikke. Sa peaksid ta üle uhke olema.
Aga mina? - Suur tita.
Ta on täpselt nagu minu mees.
Ta on kella üheteistkümneks kodus.
Ta on minu tüdruk ja ma ei pea vaatama ajakava, et teda näha.
On sinuga kõik korras?
Kuidas ta end tunneks, kui ma oleks lihtsalt ära läinud?
Mis oleks, kui ma ta maha jätaks?
Ta ei jätnud sind maha. Ta tuleb tagasi.
Kuidas ma saan kindel olla?
Inimesed teevad, mida tahavad.
Nad ei hooli. - Ei. Me kõik hoolime.
Lars, me hoolime.
Ei hooli.
See... See ei ole tõsi!
Jumal küll!
Iga inimene siin linnas kummardab tagurpidi, et Bianca end koduselt tunneks.
Mis sa arvad, miks ta käib igal pool
ja miks tal on nii palju teha?
Ma ei tea. - Sinu pärast!
Sest kõik need inimesed armastavad sind!
Me lükkame ta ratastooli!
Me sõidutame teda tööle, me sõidutame teda koju!
Me peseme ja riietame teda!
Me ajame teda üles ja paneme magama! Me kanname teda!
Ja ta ei ole väike, Lars! Bianca on suur, suur tüdruk!
See ei ole meie jaoks lihtne, aga me teeme seda!
Jumal küll, me teeme seda sinu jaoks!
Ära sa tule mulle ütlema, kuidas me ei hooli!
Mina arvan, et see on igaühe enda asi öelda, et nad on pahased. - Tere.
Hei. - Hei.
Kuidas mäng oli?
Juustu inspektorid andsid meile korralikult tappa.
On kõik korras? Tavaliselt panen mina Bianca voodisse.
Ma tean. Hästi.
Räägi talle. Me tahtsime sinuga rääkida sellest, et...
Sa ei pea seda enam tegema. Ma teen seda ise.
Oled kindel? Sest mul ei ole raske. Ma mõtlesin, et sa...
Vabandust.
See on lihtsalt üks nendest päevadest. - Kõik... kõik on hästi.
See on sinu teha ja... Hästi.
Ma lähen siis. - Hei, Gus?
Mis on? - Tänan sind.
Ma ei teinud midagi. - Tegid küll.
Olgu.
Ma olen väsinud.
Kas mul jäi midagi märkamata? - Meil oli suur tüli.
Tõesti? - Jah.
Kas need on käsitsi kootud käpikud?
Tundub, et väljas on päris külm.
Lars, kas te olete Erikuga kohtunud? - Mitte ametlikult.
Sa oled päris kuulus siinkandis.
Ma tean.
Päris tugev käepigistus.
Jah.
Jah?
Minu kabinetti.
Ma arvan, et ma jään siia.
Ta tunneb end päris kehvasti täna.
Jääme siis mõlemad.
Ma palusin ta kätt eelmisel nädalal.
Palju õnne!
Kuna õnnelik päev on?
Ta ütles ei. - Oh, ei.
Ma tean. Ma ei suutnud seda uskuda.
Lõpeta! Sul ei ole mingit õigust minuga nii rääkida. Ei, sul ei ole!
Ei, sul ei ole. Mina ei räägi sinuga sedasi.
Kas sa lõpetasid karjumise?
Ma rääkisin Biancaga ja...
Ta ütles, et tema kultuuris on täisealiseks pühitsemised ja
rituaalid ja tseremooniad.
Kõik need erinevad asjad. Kui sa neid teed
või kui sa oled valmis need läbi elama, siis sa tead, et oled täiskasvanu.
Kas see ei kõla vahvalt?
Kõlab küll.
Kuidas sa teadsid?
Kuidas ma teadsin mida?
Et sa oled mees.
Ma ei oska öelda.
Okei, kas see oli seks?
Ja-jah... See... Ja-jah...
Nagu oleks asi seksis, aga ei ole ka.
Ma ei tea. Ma ei tea. See on...
Hea küsimus.
Jah, aga mul on vaja teada saada.
Jää selle mõtte juurde.
Sa peaksid Dagmarilt küsima.
Ma küsisin Dagmarilt. Tema ütles, et ma su käest küsiks.
Ma saan anda vaid oma arvamuse. - Ma muud ei soovigi.
See ei ole nii, et sa oled ainult üks või teine.
Seal sees on ikka veel laps. Aga sa kasvad suureks,
siis kui sa kavatsed seda teha õigesti.
Mitte õigesti sinu jaoks, vaid õigesti kõigi jaoks.
Isegi kui see teeb haiget.
Olgu. Nagu mis?
Nagu...
Kui sa ei lollita inimestega ja sa ei peta oma naist
ja sa hoolitsed oma perekonna eest. Sa tunnistad oma vigu.
Vähemalt üritad.
See on kõik, mis pähe tuli.
See tundub lihtne, aga mingitel põhjustel see nii ei ole.
Ma tean, sest miski pole lihtne.
Nagu isa. Ta ei pidanud üksinda kahe lapse eest hoolitsema.
Ta oleks võinud meid lastekodusse panna. Inimesed teevad seda.
Aga ta armastas meid ja üritas asju õigesti teha,
kuigi ta ei teadnud kuidas
ja kuigi ta süda oli murdunud.
Ma ei oleks pidanud sind temaga üksi jätma.
Ta oli nii õnnetu. See hirmutas mind...
Ma lihtsalt...
Lasin jalga.
Ja see oli isekas.
Ja mul on kahju.
Sellest pole midagi.
Hästi.
Sa läksid üle piiri.
Sa varastasid minu superkangelasi. - Ma peitsin neid! Ma ei poo neid!
Mida iganes, Margo, sa oled nagunii liiga vana selle jaoks.
Võta see silmus ära.
Ei. - Võta ära.
Margo, lepi sellega! Karu on surnud. Süüdista ennast.
Ma hoiatasin teda.
Asi ei ole ainult karus.
Ma jätsin Eriku maha.
Mul on kahju.
Mul ei olnud isegi ühtegi head põhjust.
Ta ei olnud lihtsalt eriti huvitav.
Miks ta siis su poiss-sõber oli?
Ma olin üksildane.
Jah?
Tänan.
Muidugi.
Mida sa reede õhtul teed?
Mul on kooli juhatuse koosolek.
Bianca valiti sinna ja...
See on tore. - Jah.
Olgu.
Miks sa küsid?
Ma mõtlesin, et me võiksime kõik mõni päev välja minna.
Mis sest ikka.
Kui ma Bianca ära viin, olen ma vaba.
Aga ainult mina, seega...
See oleks tore, Lars.
Tänan.
Ilus vise.
Sa paned pallile liiga suure vindi. - Ma tean.
Kahjuks meil ei ole vaba ruumi. Järgmine nädal on Naiste Liiga turniir.
Üldse ei ole? - Ütle naistele, et nad lahkuksid.
Ei lähe läbi, Nelson. Nad rebiksid mind tükkideks.
Kas see on Lars?
Hei, sõber! - Ruumi ei ole. - Pole probleemi.
Ma teen sulle ära. - Ei, ma teen sulle ära.
Palju õnne. - Tänan.
Täpselt seda ma vajasingi.
Asjad näivad palju paremad!
Tänan, et minuga bowlingut tulid mängima, Lars.
Ma ei taha sulle valet muljet jätta.
Selle kohta.
Ma ei suudaks kunagi Biancat petta.
Oh jumal, ma loodan, et sa ei mõelnud seda, Lars.
Ma ei teeks seda kunagi.
Okei, hästi.
Jah.
Sellepärast, et mees ei peta oma naist.
Absoluutselt. Ja vastupidi.
Pealegi, ei kavatse ma kelleltki poissi üle lüüa.
Ühel päeval leian endale oma mehe ja
me saame ka õnnelikuks.
Jah, nii see vist käibki.
Tänan.
Lumi!
Ma lootsin, et talv on läbi.
Ei, see on lihtsalt sula. Talv ei lõpe enne lihavõtteid.
Tänan veelkord.
Head ööd, Lars.
Ma ei ole kindel, kui hästi see ravi toimib.
Ei ole?
Mida sina arvad?
Ma ei tea.
Mul on kahju.
Ma ei tea. See on raske, sest...
Ma tean, et ta armastab mind, aga kui mina palun teda naiseks, siis ta ütleb: "Ei."
Või ütleb: "Ma ei tea."
Või ta ei ütle midagi.
Mitte midagi?
Kui ma olin laps, siis ma rääkisin nagu laps.
Ma sain asjadest aru nagu laps.
Tunned end hästi?
Ärka üles! Ärka üles!
Ta ei ärka üles.
Bianca! Ma arvan, et ta on teadvuseta.
Oled sa kindel? - Vaata mulle otsa. Bianca!
Bianca on teadvuseta. - Kas sa kuuled mind? Bianca.
Ärka üles!
Tal paistab kõik hästi olevat! Tal paistab kõik hästi olevat!
Helista hädaabisse. - Okei, olgu.
Hädaabisse?
Ma ei tea! Miks sa alati arvad, et mina tean, mida teha?
Nad on siin. Kutsu dr Berman.
Mul on kahju, aga te peate ootama siin.
Kõik on korras. Arst on teel.
Halloo? Halloo? - Lars. Lars!
Mida?
Bianca on väga haige.
Ei, ta ei ole. Ole nüüd, ta ei ole haige.
Ta ei ole. Lars?
Ta on suremas.
Aga... - Jumal!
Me hoiame teda siin kuni ta on stabiilne, aga...
Ta tahab täna Larsiga koju minna.
Kas ma saan teda näha? - Muidugi.
Mida?
Andke andeks, aga ma ei saa lihtsalt aru.
Kuidas see teda nüüd mõjutab? Kuidas te lasite sellel juhtuda?
Mina ei lasknudki sellel juhtuda, see oli Lars. Seda on alati Lars teinud.
Tema teeb otsuseid. Tema leidis Bianca teadvuseta.
Tema ütles, et Bianca on suremas.
On kõik korras sinuga?
Nad andsid talle midagi ja nüüd ta magab.
Tahaksid sa midagi, Lars?
Me tahame täna koos roosasse tuppa jääda.
Tule alla elutuppa, Lars. Lase Biancal puhata.
Me saatsime Gusi ja Karini kinno.
Nad ei tahtnud sind üksi jätta.
Mul on hea meel... Mul on hea meel, et nad läksid.
Ma tunnen end kohutavalt, et see just enne lapse sündi juhtus.
Selline on elu, Lars. Kõik ühe korraga.
Me võtsime vormiroad kaasa. - Tänan.
Kas ma peaksin midagi tegema praegu? - Ei, kullakene.
Sina söö.
Me tulime sinu juurde istuma.
Nii tehakse, kui tragöödia tabab.
Nad tulevad külla ja istuvad.
Kas sa ei tunne end natuke paremini?
Mul on kevadrahutus ja me läheme järve äärde. Tahad ka tulla?
Lars, miks sa ei tule meiega? See teeks kõigile head.
Bianca? Kas sa ei taha näha kui ilus päev on?
Kas torm on tulemas? - Ilmateate järgi mitte.
Mulle paistab küll tormi moodi.
Ma pean oma jalgu sirutama. Riskime.
Lars?
Ma arvan, et me vaatame vett.
Me ei lähe kaugele.
Hõika meid kui vaja. - Olgu.
Sa arvad, et see ei ole õige värv? - See ei sobi kardinatega.
Võimalik. Ole ettevaatlik. - Olgu.
Gus...
Ei. Ära jookse. Lars!
Lars!
Lars palus, et me ei riietuks täna musta.
Ta tegi seda, et meile meelde tuletada, et see ei ole tavaline matus.
Me oleme siin, et tähistada Bianca harukordset elu.
Bianca sirutas välja oma ratastoolist ja puudutas meid kõiki.
Sellistel viisidel, mida poleks osanud ette kujutadagi.
Ta oli õpetaja.
Ta oli õppetund vaprusest.
Ja Bianca armastas meid kõiki.
Eriti Larsi.
Eriti teda.
Kõik korras? - Jah, vabandust. Ma lihtsalt...
Ma ei tea. Need on lihtsalt matused. Ema ja isa, saad aru küll.
Ta on uskumatu. - On jah.
Ma tahtsin sind tänada...
Gus!
Kas me näeme siis majas? - Muidugi.
Olgu.
Ta palus, et ma ei oleks kurb, aga ma ei saa sinna parata.
Jah, mina ka.
Aga see läheb ajapikku paremaks.
Kõik ütlevad seda kogu aeg...
Ma arvan, et see on teatud mõttes tõsi.
Aga ühtegi temasugust ei tule enam kunagi.
Ma arvan, et me võiksime...
Teistele järele minna.
Kas sa tahaksid jalutama minna?
Jah.